Александър Пушкин
Черният шал

Превод от руски: Петър Алипиев, —

chitanka.info

Черният шал[0]

Безумен поглеждам към черния шал,

терзае душата ми хладна печал.

Тъй млад и наивен тогава аз бях;

по млада гъркиня от обич горях.

В прегръдките нейни потръпвах смутен;

но скоро дочаках най-черния ден.

Веднъж гости весели срещах засмян;

до мене дотича евреин презрян.

Гуляеш, ми казва, с приятели тук,

а твойта гъркиня е в този час с друг.

Проклех го и злато му дадох в ръка;

веднага повиках аз своя слуга.

Готово, камшик — и конете летят,

а жалост спокойна мълчи в мойта гръд.

Но зърнал отново познатия праг,

в отмала изпаднах, пред погледа — мрак.

В покоите нейни затичах и — край;

арменец гъркинята нежно ласкай…

Изчезна света; гневен меч засвистя;

да свърши целувката той не успя.

Безглавото тяло аз газих и плюх

и гледах към нея, за жалбите глух.

Аз помня очите й… нейния зов…

Погина гъркинята, мойта любов!

От мъртвите плещи в миг шала свалих

и с него петната от меча изтрих.

Слугата ми верен, щом падна покой,

във Дунава хвърли телата им той.

И вече не срещам очи като тях,

и вече не зная спокойствие, смях.

Безумен поглеждам към черния шал,

терзае душата ми хладна печал.

[0] Напечатано в „Сын отечества“, 1821, бр. 15, с подзаглавие „Молдавска песен“. Написано в Кишинев на 14 окт. 1820 г. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.